Jeg er Don Juan DeMarco -
- søn af den store fægter Antonio Garibaldi DeMarco -
- der døde, da han forsvarede min mor -
- den smukke Doñalnez Santiago y San Martine.
Jeg er verdens største elsker.
Jeg har elsket med mere end tusind kvinder.
Jeg blev 21 år sidste tirsdag.
- Godaften, sir. - Godaften, Nicholas.
Ingen kvinde har forladt min favn utilfredsstillet.
Kun én har afvist mig, og skæbnen ville -
- at hun er den eneste, der har betydet noget.
Derfor har jeg i en alder af 21 besluttet at gøre en ende på mit liv.
Men først en sidste erobring.
- Må jeg? - Jeg venter en ven.
- Han er bare lidt forsinket. - Jeg skal gøre det kort.
Jeg er Don Juan.
Meget morsomt. Er der kostumebal?
Nej, jeg er Don Juan, efterkommer af den fornemme spanske familie.
- Og du forfører kvinder? - Nej, jeg udnytter aldrig kvinder.
Jeg giver dem nydelse, hvis de ønsker det.
Og aldrig vil de opleve større nydelse.
Der findes nogle kvinder med fine træk -
- en særlig struktur i deres hår -
- og en hvirvel i øret som hos en konkylie.
Disse kvinder...
...har fingre med samme følsomhed som deres ben.
Fingerspidserne har samme følsomhed som deres fødder.
At berøre deres knoer er som at lade hånden glide over deres knæ.
Og at berøre denne bløde, kødfulde del af deres finger -
- er det samme som at lade hænderne vandre omkring deres lår.
Og endelig...
Enhver kvinde er en gåde, der skal løses.
Men en kvinde skjuler intet for en sand elsker.
Hendes hudfarve afslører, hvordan hun skal gribes an.
En lød som den rødmende rose, lyserød og bleg -
- og kun en varme som solens egen åbner hendes kronblade.
Den blege og fregnede hud kalder på begæret i en brusende brænding.
Så man må piske hendes hav op og få kærlighedens skum til at rejse sig.
Selvom ingen metafor til fulde kan beskrive elskov med en kvinde -
- kan det sammenlignes med at spille et sjældent instrument.
Gad vidst, om en Stradivarius føler samme begejstring som violinisten -
- når han lokker en enkelt fuldendt tone ud af dens bryst?
En sand elsker ved, at den største tilfredsstillelse -
- indfinder sig efter ekstasen.
Når han holder den blomst, der stod i flor i hans favntag.
Undskyld, jeg kommer for sent.
Jeg håber, du gik i gang uden mig.
Velan. Nu må jeg dø.
- Godaften, Jack. - Hvordan står det til?
Du går og tager på.
Vi to er vist kommet hos den samme bager.
Undskyld tidspunktet, men det her er en opgave for Supervrideren.
Han er en udspringer, der skal tages alvorligt.
- Hvad er det for et kostume? - Han er Don Juan.
Han ønsker at ende sit liv glorværdigt.
Han vil møde vores bedste fægter i kamp.
Helst "Don Francisco da Silva".
- Har han sagt det? - Jeg har været deroppe.
- Hvordan kommer man ind? - Herovre.
Er det mon sådan, Freud begyndte?
Hvad ved jeg? Jeg er bare en dum strømer.
Hvor er Don Francisco da Silva? Jeg kæmper kun mod ham... Hvor?
Don Francisco da Silva -
- er taget til Mallorca i denne weekend -
- men jeg er hans onkel Don Octavio del Flores.
Det går ikke an. Jeg må dø for Don Franciscos hånd.
- Jeg er Don Juan DeMarco. - Den berømte Don Juan?
Korrekt.
Hvordan kan den succesrige Don Juan ønske at ende sit liv?
Der er intet tilbage at leve for.
Mener du, der slet intet er?
Ikke når min Doña Ana er alt.
Hun hedder Doña Ana?
Nu forstår du nok, hvorfor jeg må dø.
Men det må være for Don Franciscos hånd -
- så jeg kan falde i kamp mod en værdig modstander.
Don Juan, denne unge kvinde, Doña Ana, må være noget særligt.
Jeg vil meget gerne høre om hende.
Har du aldrig mødt en kvinde, der inspirerer dig til at elske -
- indtil alle dine sanser er mættet?
Du indånder hende, smager hende -
- og ser dine ufødte børn i hendes øjne -
- og du ved, dit hjerte hører hjemme her.
Dit liv begynder med hende, og uden hende må det ophøre.
Tabet af sådan en kærlighed kan utvivlsomt gøre meget ondt.
Men hvorfor miste håbet sammen med livet?
Glem ikke, min ven, at kraften i din kærlighed -
- kraften i Don Juans kærlighed er udødelig.
Den viger ikke tilbage for noget.
Tilgiv mig denne umandige opførsel, Don Octavio.
Værsgo.
Meget vel.
Hvid mand, 21 år, idømt ti dages observation efter selvmordsforsøg.
Åbenbart tilskyndet af afslutningen på et forhold.
Der er ingen tidligere historier om selvmordsforsøg -
- ingen hospitalsjournaler.
Ingen oplysninger om noget... Skole, fængsel, forældre. Ingenting.
Drengen er bindegal.
Han har stærke vrangforestillinger. Han tror, han er en anden.
- Nogen vi kender? - Navnet er Don Juan.
- Det er rigtigt. - Så er det godt.
- Jeg er altid en skurk... - Jack!
Hvem vil have ham?
- Det vil jeg. - Hør nu... Jack, hør nu.
- Går du ikke på pension? - Jo, men sikke en afskedssalut.
Det lyder som en langvarig affære.
Jeg overlader ham til Bill. Har du tid?
Et øjeblik. Det er ikke personligt, men jeg vil gerne tale det igennem.
- Har du tid til det senere? - Det ser jeg frem til.
- Jeg vil have den knægt. - Tænk dig nu om...
- Du rejser om ti dage. - Det gør knægten også.
Nej, ikke en patient med vrangforestillinger.
Om ti dage bliver han tvangsindlagt, og så får Bill ham alligevel.
For et år siden ville ingen betvivle, at jeg kunne gøre det på ti dage.
- Det har du nok ret i. - Så det er ikke den egentlige grund.
Det har stået på i månedsvis. Du er udbrændt.
Derfor bad du om din afsked. Ikke fordi du og Marilyn ville rejse.
Gør ikke mit liv sværere for mig.
I 25 år har vi samarbejdet på den her måde.
Ja, og du er den bedste forbandede psykiater, vi har haft.
Men nu er det på tide at komme væk.
Hvor skal I hen? Pyramiderne? Pragtfuldt! Sand, himmel, udsigter.
- I får en pragtfuld tur. - Du skulle se dit eget fjæs.
Jeg giver ham til Bill.
Han danser flamenco på Bills hoved, til det ligner en tortilla -
- og på dit ansvar.
Fortæl mig, hvorfor du forsøgte at begå selvmord.
Skal Don Juan DeMarco, verdens største elsker, tale til dig?
Hvad ved du om storslået kærlighed?
Har du nogen sinde elsket en kvinde, indtil hun udgød mælk -
- som havde hun sat selveste kærligheden i verden -
- og måtte nære den eller briste?
Har du smagt på en kvinde -
- indtil hun troede, hun kunne blive tilfredsstillet -
- alene ved at fortære den tunge, der har henført hende?
Har du elsket en kvinde så fuldkomment -
- at lyden af din stemme i hendes øre kunne få hende til at skælve -
- og eksplodere i en så intens lystfølelse -
- at kun gråd kunne bringe hende fuld forløsning?
- Hvor er Don Octavio del Flores? - Hvem?
Min vært i denne villa.
Hvor er Don Octavio?
- Mener du dr. Mickler? - Hvem?
Hvorfor tror du, at dr. Mickler er Don Octavio del Flores?
Hvorfor tror du, Don Octavio del Flores er dr. Mickler?
Davs med dig, Willy. Hvordan står det til?
Don Octavio del Flores? Du sagde, at du var Don Octavio del Flores!
Du fortalte en patient, du var en adelsmand fra det 17. årh.
- For at få ham i kurven. - Han er din, Don!
Har du sagt det til Paul?
- Det kan du bande på. - Og hvad sagde han?
Helt præcist: "Jack lavede kage, lad ham æde den."
Det er venligt af dig at vise mig vej, Gloria.
- Dr. Mickler? - Kom ind.
Dr. Mickler, jeg kommer med... mr. Juan til hans aftale.
Tak, Gloria.
Jeg kan komme igen og følge ham tilbage.
Det er ingen ulejlighed! Jeg kommer forbi denne dør om præcis en time.
- Tak. - Jeg har pause. Det er helt i orden.
Hvad gør du ved de piger?
Dine folk har taget min maske. Det havde de ikke ret til.
Jeg fjerner den aldrig offentligt. Forstår du, hvad følgerne vil være?
- Ikke helt og holdent... - Jeg vil være forbandet.
Jeg forstår, at det kan give anledning til uro.
Hvordan ville du have det med at lægge din maske?
Vore masker spænder ben for os, ikke?
- Hvor længe har du haft din? - Siden jeg var 16.
Jeg tog den på og svor aldrig at fjerne den -
- da jeg forlod min mor, den mørke skønhed Doñalnez.
Jeg har nogle piller her.
- Tag dem. De hjælper. - Imod vrangforestillinger?
Så er jeg bange for, vi begge må tage dem -
- for du lider for alvor af vrangforestillinger.
Hvilke vrangforestillinger?
Din forestilling om, at du er en vis dr. Mickler.
Jeg er meget skuffet over dig. Meget skuffet...
De kan tvinge dig til at tage piller. Det er fastlagt ved lov.
Du er under observation i ti dage.
I de ti dage kan de gøre, lige hvad de skønner passende.
Jeg er Don Juan.
Hvis jeg slipper for medicin, vil jeg bevise det for dig.
Udmærket, og hvis jeg ikke tror, du er Don Juan?
Så vil jeg tage din medicin -
- og I kan beholde mig, så længe I ønsker.
Har vi en aftale? Får jeg ti dage til at fortælle min historie?
Godt. Jeg er født i Mexico.
Allerede tidligt viste det sig, at jeg var anderledes.
Jeg bemærkede, at mine lege ikke lignede de andre drenges.
Da jeg var ti, begyndte kvinders lidenskab for mig at bekymre min mor.
Hun førte mig frem for Gud og bad ham frelse mig, før det var for sent.
Åbenbart var det for sent.
Den lektie, jeg lærte i kirken, var imidlertid ikke uden værdi.
Da jeg var blevet tolv, forstod jeg Herrens påbud om -
- at dele sine fortrin med mindre begunstigede.
En aften så jeg Doña Querida i vinduet i underkjole.
Jeg bemærkede, hvordan en kvindes undertøj knap berører hendes hud -
- hvordan det hviler på en pude af luft -
- hvordan silken fejer omkring kroppen som en engels vinger -
- og jeg forstod, hvordan en kvinde skal berøres.
Er du italiensk, mexicansk eller spansk?
Er det alt, du vil vide? Min nationalitet?
Dit navn er DeMarco. Det er italiensk.
Du voksede op i Mexico, og du taler engelsk med castiliansk accent.
Min accent er farvet af mange rejser.
Nuvel, jeg vil svare. Jeg voksede op i Mexico.
Min far var fra Queens og italiener. Tony DeMarco. Astorias dansekonge.
Var din far dansekonge her i New York, på Astoria?
Min far kom til Mexico for et medicinalfirma.
Han stod af bussen og var på udkig efter et værelse, da han så min mor.
Hendes forældre var døde af sygdom.
Min mor var ung og stærk, så hun overlevede og overtog plantagen.
Som hun sad der på verandaen...
... med solens stråler i sit hår, var hun så smuk -
- at min far først ikke troede sine egne øjne.
Det var kærlighed ved første blik.
De forenedes under fuldmånen og dansede hele natten.
Stod din mor ikke i solskinnet?
Ifølge min far. Min mor sagde, det var om natten.
De blev gift ugen efter.
Far tog navnet Don Antonio og blev "el patron", leder af kaffeplantagen.
Deres kærlighed var som en perfekt bøn.
Selv Gud kunne ikke nægte det.
Jeg blev født nøjagtig ni måneder senere.
Jeg sagde: "Skal jeg forstå det sådan -"
"- at du har undersøgt vores bil i seks dage -"
"- og du aner stadig ikke, hvorfor køleren taber væske?"
"Vi får bilen tilbage i samme usle stand -"
"- og du kræver 430 dollars for den tid, det tog dig ikke at finde fejlen?"
Hvad tror du, han svarede?
"Vi kan lede videre, mrs. Mickler, men det koster 65 dollars i timen."
- Betal ham... - Betale for det?
Hvor var du henne?
El Mexico.
Paul... Lidt forår.
- Sygeplejerske... Grace. - Skal jeg have tulipaner?
- Vi skal snakke om drengen. - Hvad skyldes tulipanerne?
- Drengen er fantastico. - Godt, du kan bruge ham.
- Der er noget, vi skal diskutere. - Lad mig fortælle, hvad han gjorde.
Hvornår vil du medicinere ham? Der er gået to dage.
- Du vil vel behandle ham medicinsk? - Det ved jeg ikke.
Han lider af vrangforestillinger. Medicin?
Får han medicin, trænger jeg aldrig ind i hans pragtfulde verden...
Ingen medicin, midlertidigt. Hvis du lover mig en ting.
Lige nu virker Don Juan distraherende på det kvindelige personale.
I hans hacienda er der et overforbrug af Valium blandt sygeplejerskerne.
- Kan du gøre noget? - Jeg har taget affære. Bare rolig.
- Vrideren venter. - Hvem er du?
Din nye sygeplejerske. Bare kald mig Rocco, Casanova.
- Ikke Casanova, men Don Juan! - Så siger vi det. Kom nu.
- Don Juan. - Hej, Rocco. Tak.
Jeg har en godbid til dig i dag.
Her er hendes brystvorter, og her hendes skamben.
Elskeren kysser hendes bagdel, hvor den møder det øverste af låret.
- Vi går videre til noget andet. - Hvad, Don Octavio?
Lad os snakke om, hvem jeg er.
- Jeg ved, hvem du er. - Hvem?
Don Octavio del Flores, Don Francisco da Silvas onkel.
- Hvor er vi nu? - Jeg formoder, villaen tilhører dig?
Hvad ville du sige til en person -
- der påstod, at dette er et psykiatrisk hospital -
- at du er patient her, og at jeg er psykiater?
At han har et temmelig indskrænket syn på situationen.
Du spørger, om jeg kan se, dette er et psykiatrisk hospital. Det kan jeg.
Men hvordan kan jeg så sige, jeg er gæst i din villa?
Ved at se ind bag det umiddelbart synlige.
Naturligvis deler alle ikke mine anskuelser, det er sandt.
Når jeg siger, at mine kvinder er bedårende skønheder, protesterer de.
Den enes næse er for stor -
- en andens hofter er for brede, måske er den tredjes bryster for små.
Men jeg ser disse kvinder, som de virkelig er.
Vidunderlige, strålende, enestående, perfekte...
...fordi jeg ikke lader mig begrænse af mit syn.
Kvinder reagerer på mig -
- fordi de mærker, jeg afsøger deres indre slumrende skønhed -
- indtil den overvælder alt andet.
Så kan de ikke modstå deres lyst til at indhylle mig i deres skønhed.
Det vil sige, at jeg så tydeligt som dagen ser, at dette prægtige sted -
- er din villa, det er dit hjem.
Og hvad dig angår, Don Octavio del Flores -
- du er som jeg en stor elsker -
- skønt du måske har mistet grebet... og din accent.
Skal jeg fortsætte?
Nuvel. Tilbage til Mexico.
Min mor, Gud velsigne hende, giver ikke uden videre op.
Da jeg var 16, forsøgte hun en sidste gang at lære mig kristne dyder -
- ved at finde mig en lærer.
Min mors dømmekraft lod meget tilbage at ønske.
Doña Julia var 23 og gift.
En trofast og hengiven hustru til Don Alfonzo, der var halvtreds.
Ingen kunne bestride, at Julia ville være bedre tjent med to mænd på 25.
Jeg kæmpede med mine følelser dag og nat.
Indeni følte jeg en smerte, et brændende sår, en længsel -
- forenet med den mest ubeskrivelige lyksalighed.
- Men hvad var det? - Havde du ingen anelse om det?
Jeg havde en anelse...
... men ikke mere.
Min far, der forstod, at min manddom trængte sig på -
- begyndte at lære mig at bruge mit sværd.
Fægtning var hverdagskost, da du voksede op?
Det var en lille og isoleret by, der modstod moderne teknologi.
Jeg bemærkede, at Doña Julias smil var forsvundet -
- og afløst af en sørgmodighed, sødere end smilet.
Det rasede i hendes indre -
- og min egen situation var ikke mindre vanskelig.
Jeg kunne kun tænke på Doña Julia.
For ikke at blive gal blev jeg metafysiker.
Jeg filosoferede over sandhedens formål -
- over tilværelsen og over Gud.
Jeg studerede solens vandring -
- og så tænkte jeg på Doña Julias øjne.
Jeg føjer mig aldrig.
Jeg føjer mig aldrig...
Men hun føjede sig alligevel...
Og pludselig blev jeg ramt af en åbenbaring.
Kvindekroppens bygning. Mandekroppens reaktion.
Branden i mine lænder.
Det intense ønske om at blive ét. Alt blev forenet i et strålende glimt.
Livet indeholder kun fire spørgsmål af værdi, Don Octavio.
Hvad er helligt? Hvad er ånden gjort af?
Hvad er det værd at leve for? Hvad er det værd at dø for?
I alle tilfælde er svaret det samme:
Kun kærlighed.
Doña Julia var min første kærlighed.
Tiden er gået.
Og masken?
Tvangsneurotisk lidelse med erotomane træk.
Manifeste vrangforestillinger.
Manifest depression med tvangsneurotiske træk.
Muligvis hysterisk personlighed.
- Jeg formoder, du gerne vil ovenpå? - Hvad får dig til at tro det?
Hvorfor hører du opera? Du hader opera.
Du har meget, meget smukke øjne.
Kom her.
Du ved, jeg bliver nødt til at gå op -
- og tage mine kalktabletter, så mine ben ikke brækker -
- min aspirin, så mit hjerte ikke får en prop -
- min Metamucil, så jeg ikke får tyktarmskræft -
- og min østrogen for at bilde min krop ind, at jeg stadig er 23.
Kom her.
Hvad laver du?
En anden gang?
Nej, nej. Jeg tænkte på vores ungdom.
Vi to står ikke over for flere rituelle overgangsfaser.
Jeg føler, vi har overgivet vores liv -
- til middelmådig tomgang.
Hvad skete der med al den himmelske ild på vor vej?
Nej, Jack. Hør her, skat.
Alle de bål giver kun problemer.
Der var masser af problemer.
Ild flammer op, forbruger en masse energi og dør så pludselig.
Det er noget værre sludder...
Nej, det er ikke noget sludder. En god, stabil, varm glød.
Det er sagen i det lange løb.
Uden ild, ingen varme. Uden varme, intet liv.
- Sådan er ligningen. - Nej, Jack.
Betyder det her, at du ikke agter at trække dig tilbage med maner?
Det kan du bande på. Hvad skal jeg trække mig tilbage fra?
Der er tolv runder, og vi er kun nået til den tredje.
Når vi to takker af, bliver det som Halleys komet.
Jack, hør her. Hvad er der på færde?
Du har forandret dig på det sidste.
- Det ved jeg ikke. - Fortæl mig det nu, Jack.
Det er ikke nogen hemmelighed.
Jeg har følt mig... Jeg har behandlet en dreng for nylig.
Han tror, han er Don Juan, og han har et kostume.
- Han har et sværd og en maske. - Hvem er han rigtigt?
Det ved jeg ikke. Men han...
Han gør indtryk på mig.
Du er fandeme en dejlig tøs.
- Det ved jeg godt. - Det her bliver godt.
- Ikke dér, skat... - Av! Vent, undskyld.
Hvad er det? Din kam?
Jeg vil ikke kvæstes!
Hvert øjeblik lå vi i hinandens favn.
Tiden stod stille i fire måneder.
Der var hverken dag eller nat, kun vores kærlighed.
Don Alfonzo rejste meget ud for at pleje sine forretninger -
- så jeg boede faktisk i Doña Julias hus.
Jeg troede, jeg havde fundet evig lykke, indtil en aften...
Doña Julia! Min søde due!
- Hvor er han? Hvor har du gemt ham? - For Guds skyld!
Hvor vover du? Bare tanken om utroskab vil tage livet af mig!
Søg, til du segner! Overøs mig med forurettelse!
Din utaknemmelige, beskidte barbar.
- Er du nu tilfreds? - Jeg slår den mand ihjel!
Mit sværd... Hvor er mit sværd?
Han slår mig ihjel.
Forsvind igennem haven.
Jeg slår dig ihjel!
Det var sidste gang, jeg så min lærer, den skønne Doña Julia.
Hun rejste i anger og lod aldrig høre fra sig.
Don Alfonzo var ydmyget. En 16-årig dreng havde gjort ham til hanrej.
Som hævn erklærede han at have haft en affære med min mor i årevis.
Det var naturligvis en skamløs løgn.
Min far sprang hastigt til min mors forsvar.
Min far ville utvivlsomt have sejret -
- men han begik en fejl.
Han vendte blikket mod min mor... og det var for sent.
Nej, Juan! Åh, Gud! Nu mister jeg dem begge!
Du har dræbt min far. Nu må du dræbe mig.
- Tilgiv mig, far. - Selvfølgelig tilgiver jeg dig.
Du er min søn.
Sådan gik det til, at min far, den store fægter Don Antonio -
- døde i min mors arme, mens vore tårer faldt på ham.
For i al evighed at skjule min skam -
- dækkede jeg mit ansigt med en maske -
- og svor aldrig at lade den falde i nogens nærvær.
Min far forlod mig for tidligt, Don Octavio.
Jeg fik aldrig chancen for...
- Fint! - Er De dr. Mickler?
- Skriv under her. - Vil De holde den et øjeblik?
- Hej, min skat. - Jack?
Hvad fejrer vi?
Vi fejrer dig.
Nej, er du sikker på, at der ikke er...
- Hvor smukke! - Undskyld, frue.
- Hvor er Rocco? - Han er flyttet til Madrid.
Madrid?
I Spanien?
Derefter bliver han så overvældet af skamfølelse -
- at han tager masken på og sværger aldrig at tage den af resten af sit liv.
- Er det ikke en fuldendt myte? - Det er en vidunderlig historie.
Han er en usædvanlig knægt. Det er nøjagtig som en græsk myte.
Sønnen bliver moden og seksuelt aktiv -
- forvolder faderens død og tager hans plads, som han naturligvis må.
Men skyldfølelsen over at erstatte sin egen far var for stor.
Den er enorm, så han må skjule den ved at bære maske.
Drengen skal medicineres.
Vil du drive knægten til vanvid -
- så fyld ham med anti-psykotiske kemikalier -
- og om 48 timer vil du have en skør kule -
- du aldrig vil glemme resten af dit liv.
Jack. Han er skizofren. Han er ikke Don Juan.
Hvordan kan du vide det? Jeg har været sammen med ham.
Har han nogen sinde fortalt dig -
- at han bor sammen med sin farmor i Queens?
Jeg er ikke gået ned i den slags detaljer.
Jeg har hørt fra myndighederne.
Jack. Nu må du sætte drengen på medicin.
Paul, du forstår ikke...
Tag det nu roligt. Han er din patient. Du har fem dage. Fem dage.
Jeg er skidesur på dig.
- Og glem ikke barbecue på lørdag. - Skidesur.
Mrs. DeMarco?
Det er dr. Mickler. Vi snakkede i telefon...
"Doña Ana".
Han venter utålmodigt på postbuddet hver dag.
Drengen er overbevist om, at han har fundet den eneste ene.
Han er værre end sin far Tony.
Tony. Astorias dansekonge.
Er det hans far?
- Har han vundet en pris i dans? - Har De aldrig hørt om ham?
Solgte hans far medicinalvarer?
Tony kunne ikke sælge en båd til en skibbruden mand.
Nej, han arbejdede for et renserifirma. Han rensede gardiner og sofaer.
- Lever hans far stadig? - Nej! Har Johnny ikke fortalt det?
Tony døde i en forfærdelig bilulykke for fem år siden.
- I Mexico? - I Phoenix.
Har de aldrig boet i Mexico? Hvor er hans mor?
Det ved jeg ikke. Vi har aldrig stået hinanden nær.
Hvor tit så De Deres barnebarn, da han voksede op?
En enkelt gang. Johnny var seks.
Vil det sige, det er den eneste gang, De så Johnny i hele Deres liv?
Indtil for tre måneder siden.
Jeg åbnede døren... Og der stod Zorro!
Din farmor lider af den forestilling, at dit navn er John Arnold DeMarco.
Du voksede op i Phoenix, Arizona, og din far omkom i en bilulykke.
Interessant fantasi.
Men hvis det kan glæde hende, er den ganske harmløs.
Hun sagde også, din far arbejdede for et renseri.
Du vil høre den slags vås fra min mund, før jeg slipper.
Er det det, I forlanger af mig, så gør jeg det.
Men rygtet siger, du skulle være psykiater.
- Ja, det er der nogen, der siger. - Kan du ikke se, at hun er sindssyg?
Siger du, at din farmor har opdigtet det hele?
Kort og godt, ja.
Hun hadede min mor. Ikke sært, for min farmor hadede alle.
Så vi holdt os langt væk fra hende.
- I Phoenix, Arizona. - I Mexico.
- Har du aldrig boet i Phoenix? - Nej, aldrig i Phoenix.
- Hvad med din fars død? - Jeg har sagt, hvordan min far døde.
Jeg tager det ikke, men du skal vide, hun hedder Chelsea Stoker.
De bruger aldrig deres eget navn. Hun er min Doña Ana.
Hun vil give mig en lærestreg.
Jeg behandlede engang en ung mand på din alder -
- og han forelskede sig sært nok i en pige på en plakat.
Kvinder gjorde ham usikker.
Han prøvede at kontakte hende.
Han må have ringet til bladet hundrede gange -
- indtil én på bladet fik ondt af ham og gav ham et nummer.
Han ringede.
De talte sammen et minut, og hun lod ham forstå -
- hun aldrig ville tale med ham igen.
- Hvad så? - Han prøvede at begå selvmord.
Doña Ana er virkelig, Don Octavio.
- Vil du høre om hende? - Hvorfor ikke?
Kort efter min fars død -
- syntes min mor, det bedste var at sende mig til Cadiz -
- som om en sørejse ville rense min sjæl.
Hun var blevet nonne ved Santa Maria klosteret -
- hvor hun stadig er i dag.
Jeg blev sendt af sted som en Noahs due.
Hvad min mor ikke vidste var, at skibet var i hænderne på banditter.
I stedet for Cadiz satte de kursen mod et ukendt arabisk sultanat -
- hvor passagererne blev solgt som slaver.
Du blev solgt til slaveri i en sultansrige?
Netop. Jeg blev købt af en af sultanens fire hustruer -
- og ført bort af hendes eunuk.
Jeg forstod ikke, jeg blev klædt som kvinde.
Min maske blev erstattet med en anden -
- så jeg holdt mit løfte om at skjule mit ansigt.
Sultanen havde et harem af 1500 unge kvinder -
- så han stillede kun få krav til sine hustruer.
Jeg blev ført for sultaninden.
Jeg forstod ikke, hvorfor de klædte mig i kvindetøj.
Rejs dig.
Du kan gå.
Du kan blive.
Langsomt forstod jeg, hvorfor jeg blev ført for sultaninden.
Men jeg elskede stadig Doña Julia.
Desværre. Jeg elsker en anden.
- Klæd dig af. - Slå mig ihjel om nødvendigt.
Jeg er beredt på at dø, for jeg kan ikke leve -
- når jeg har besudlet mindet om hende -
- der vækkede min manddom og fik den til at synge.
Synger den?
Hellere ville jeg ofre mit liv end vanære min kærlighed.
Hvordan kunne jeg være utro mod Doña Julia -
- der risikerede sit liv for at elske mig?
Hvordan kunne jeg elske en anden efter at have givet mig til hende?
Hvordan kunne jeg forsage den rene kærlighed -
- jeg havde oplevet med min blomst, Doña Julia?
Faktisk overraskede det mig, hvor let fortiden lod sig overvinde.
Min ven, indtil i dag har jeg altid troet -
- at en mand kun kan elske én kvinde. Det var en vildfarelse.
For få timer siden var Doña Julia den eneste kvinde i mit liv -
- og nu er jeg opfyldt af sultaninde Gulbeyaz' pragt.
- En storslået krop, bryster... - Vil du holde din mund!
Pludselig stod situationens fare lysende klart for mig.
Jeg bad til, at de havde et skjul, hvor sultanen ikke ville opdage mig.
Og skæbnen ville... at deres løsning var uforlignelig.
Det var Guds lærred i al dets naturlige skønhed.
De næste to år tilbragte jeg alle mine dage hos sultaninden.
- Og nætterne? - Hos sultanens 1500 haremspiger.
Kom... Kom til mig, min lille kakadue.
Efter to år mærkede jeg begejstringen svigte.
Dette kan give problemer.
Rejs dig, min lille due.
Nuvel. Alt godt må have en ende.
Gulbeyaz, der mærkede, vi begge var i fare -
- fik sendt mig af sted inden en time.
Jeg kendte tusind elskovsmåder. Hver af dem et studie i kvindesjælen.
Jeg vidste, jeg ville savne dem alle.
De berigede min sjæl og fyldte mig med glæde som en morgen i maj.
Jeg kunne tænke mig at høre det her i detaljer -
- men der er noget, jeg må ordne nu.
- Så måske kan vi fortsætte i morgen? - Gerne.
Godt. Tak.
- Det var tidligt. - Har du lyst til at gå med ovenpå?
Lige et øjeblik.
Herover.
- Du er umulig. - Nej, jeg er for dygtig. Se selv!
Jeg har 3. Hvornår er det mig?
Jeg ved, du er bedre end mig.
- Fik du den? - Ja!
Og nu det øjeblik, vi alle har ventet på... Don Juan DeMarco.
I den anledning vil jeg sige -
- at jeg skal mødes med drengen senere -
- og det kan meget vel blive det afgørende møde.
Her diskuterer vi ikke behandling, men handlingsplan.
Vi skal vide, hvad vi gør, når de ti dage er gået.
Anbefaler vi tvangsindlæggelse, eller lader vi ham gå?
Det ved jeg først efter mødet med drengen.
- Han er en suicidal patient. - Sludder! Det var et nødråb.
- Foreslår du, vi lader ham gå? - Nej, jeg gør ej.
På mandag indkalder vi dommeren til en høring.
Så overfører vi ham til en ny terapeut, da det er din sidste dag, Jack.
- Kan du klare ham? - Ja, hvis han er på medicin.
Det vil han være.
Godt, så giver jeg ham... skal vi sige 100 mg Mellzag fire gange om dagen.
Så kan Bill nedsætte dosen -
- når han ikke mere frygter at blive angrebet af sine patienter.
Hvad nu, hvis han nægter?
Jeg får ham til at tage det, for pokker. Hvad er I bange for?
- Han er ikke voldelig. Jeg må gå. - Nej, der er lige en ting til.
Vi er parat!
"I dag er den første dag i resten af dit liv."
Jeg er Doñalnez, Don Juan DeMarcos mor.
Må jeg komme ind, Don Octavio?
Værsgo.
Jeg kom, da Mexico Citys ærkestift fortalte, at min søn havde ringet.
Hvad fejler han?
Jeg er meget taknemmelig for, at De kommer på dette tidspunkt -
- for jeg har brug for en masse oplysninger for at hjælpe Deres søn.
Hvordan kan jeg hjælpe?
Er det sandt, han voksede op med Dem og Deres mand i en by i Mexico?
San Luis Coatzacoalcos. Nær Izucar de Matamoros. Kender De den?
Det er der ikke mange, der gør.
For at kunne hjælpe Deres søn må jeg have nogle oplysninger.
Jeg vil gerne høre om Don Alfonzo, om hans far, Don Antonio -
- og om Deres forhold til dem begge to.
Det er bedst, hvis De diskuterer de emner direkte med min søn.
Mit løfte til Gud forbyder mig at omtale visse dele af min fortid.
Jeg tror ikke, søster, at jeg udtrykker mig klart.
Jeg har været på besøg hos Deres søns farmor.
Hun siger, at hverken De eller Deres søn nogen sinde har boet i Mexico.
Hun siger, at De mødte Tony i Queens, New York.
Indtil for nylig har hun kun set sit barnebarn en gang i sit liv -
- i Phoenix, Arizona.
Hun siger også, at det er fem år siden, Deres mand omkom i en bilulykke.
Hertil kommer...
Jeg beklager, men De må forstå, at jeg må kende sandheden.
De bærer sandheden i Dem, Don Octavio.
Jeg kan ikke hjælpe Dem med at finde den.
Er hun ikke nøjagtig, som jeg beskrev hende?
Jo, nøjagtig.
Doña Julia er nonne i samme kloster.
Det hører jeg.
Jeg sagde, hun kunne rejse, men jeg vil savne hende.
Hun har en evne til at åbne mine øjne for virkeligheden.
Hvad gør dig så sikker på, at hun ikke havde en affære med Don Alfonzo?
Min mor havde ikke en affære.
Du må kunne forstå, at tanken har strejfet mig -
- i betragtning af din fars død.
Det er aldrig gået op for mig -
- hvad hun mente med: "Nu mister jeg dem begge!"
Mente hun sin mand og sin søn? Eller begge sine elskere?
Min mor havde ikke en affære!
- Forstår du, det er nødvendigt... - Hold mund!
Tror du ikke, jeg kan gennemskue dig? Du har brug for mit blod.
Dit eget har tilstoppet dit hjerte.
Dit behov for en virkelig verden, hvor kærligheden er forkrøblet -
- vil kvæle dig, indtil alt liv er presset ud af dig.
Min fuldkomne verden er ikke mindre virkelig end din.
Det er kun i min verden, at du kan ånde, ikke?
Ikke?
Du har ret. Min verden er...
...ikke fuldkommen.
Hvad er det, der sker med alderen?
Hvorfor vil alle afspore kærligheden og suge marven ud af den?
Hvorfor kalde det kærlighed?
Det her vil blive vores sidste samtale.
Jeg trækker mig tilbage på mandag.
Så vil jeg fortælle om Doña Ana.
Du bestemmer, om jeg bliver fri.
To dage efter at jeg havde forladt sultaninden -
- sejlede skibet ind i en tyfon.
Kun jeg overlevede.
Efter at have drevet om i flere dage -
- flød jeg i land på øen Eros.
Hun var sytten og naturens brud.
Frisk og fager og ubekendt med elskovslegens mirakel.
Hendes skønhed skyldtes ikke træk og former -
- men strålede indefra som en stjerne.
Nogle tror ikke, at en enkelt sjæl, der er født i himlen -
- kan dele sig i to beslægtede og falde som to stjerner til Jorden -
- hvor deres magnetiske kraft over have og kontinenter -
- til sidst vil genforene dem.
Men er det ikke kærlighed ved første blik?
Vi var overbevist om, at der ikke fandtes andet liv under himlen.
Vi troede, vi ville leve evigt.
Du må love mig, at vi altid skal være sammen.
Og at vi altid vil bo på denne strand.
Hvis skæbnen skulle skille os ad -
- vil vi komme her for at vente i al evighed -
- på at den anden vender tilbage.
Jeg elsker dig.
Lov mig det.
Jeg lover det.
En dag bad jeg hende blive min.
Jeg elsker dig for højt.
Men jeg kan ikke elske dig mindre.
Det betyder ikke så meget, men vil du altid bære din maske?
Det har jeg svoret.
Så må jeg bede dig fortælle mig, hvad din ed skyldes?
Jeg fortalte hende om Doña Julia -
- uden at ane, min Doña Ana troede, jeg havde gemt mig selv til hende -
- som hun havde til mig.
Udmærket, min elskede.
Jeg godtager, jeg ikke er den første, hvis du lige så oprigtigt fortæller -
- hvor mange andre, der har været.
Det ville have været belejligt at lyve -
- men sandheden er en rædsom vane.
Med dig...
...har der været...
...nøjagtig...
...1...
1502.
Jeg så, at summen langt overgik den, hun havde i tankerne.
Den lod sig kun dårligt bundfælde, hvor meget hun end prøvede.
Hendes smerte skar mig i hjertet som en dolk, og jeg bad om tilgivelse.
Jeg lagde min maske som tegn på anger, men forgæves.
For at skjule sin ydmygelse tog hun masken -
- og forlod mig for altid.
Her endte mit eventyr og dermed mit håb om, at jeg som min far -
- skulle dø i armene på den kvinde, jeg elskede.
Hvem er jeg?
Sid ned.
Du...
...er Don Juan DeMarco.
Den største elsker, verden har kendt.
Og du, min ven. Hvem er du?
Hvem er jeg?
Jeg er Don Octavio del Flores -
- gift med den smukke Doña Lucita.
Mit livs lys.
Og du, min ven...
Du har gennemskuet alle mine masker.
Deres vand, doktor.
Du sagde, du troede mig.
Jeg tror, du er Don Juan, men det er der mange, der ikke gør.
Så gør jeg, som du ønsker, kære ven.
Du trækker dig tilbage på mandag. Hvad skal vi så lave?
- Vi går på vingerne. - Ærlig talt befinder jeg mig godt her.
- Jeg holder af min have. - Vi stiger til vejrs som ørne.
Jeg kan ikke se mig selv i det billede.
- Hvad mener du? - Det ved jeg ikke.
Jeg må vide, hvem du er.
Jack, du kender mig.
Hvem har serveret kaffe for dig i 32 år?
Jeg kender de beskidte kaffekopper og en masse fakta -
- men jeg må vide alt om dig.
Hvad?
Jeg vil vide, hvilke håb og hvilke drømme -
- du mistede undervejs, mens jeg tænkte på mig selv.
Hvad griner du ad?
Jeg troede aldrig, du ville spørge.
Ved du, hvorfor du er her?
Jeg vil gerne høre, hvor du voksede op -
- hvorfor du ville begå selvmord, og hvordan du har det.
Jeg er født i...
...i Queens.
Mig og mine forældre flyttede til Phoenix, da jeg var dreng.
Jeg hadede det.
Da jeg var 16, blev min far dræbt ved en bilulykke uden for byen.
Min mor havde haft nogle affærer, og det vidste min far.
Skyldfølelsen fik hende til at beslutte at blive nonne.
Inden tre uger efter min fars død var hun i et kloster i Mexico.
Der stod jeg.
Jeg havde ingen steder. Jeg vidste hverken fra eller til.
Så en dag var det, jeg...
...sad og kiggede i et blad.
Der var en folde-ud-pige.
Jeg vidste, hun ikke ville være interesseret i sådan en som mig...
Jeg havde læst en bog.
Og...
...jeg besluttede at blive Don Juan.
Så jeg ringede til bladet.
De ville ikke hjælpe mig med nogen oplysninger -
- så jeg havde nær givet op.
Men en dag fik jeg fat i en dame, der arbejdede der, en vikar -
- eller sådan noget.
Hun fik ondt af mig og gav mig pigens nummer, og så ringede jeg til hende.
Jeg sagde, at vi var skabt for hinanden.
Hun kaldte mig et svin og lagde røret på.
Jeg så, at mit liv var forbi, så jeg ville begå selvmord -
- eller få folk til at tro, jeg ville, for at få opmærksomhed.
Jeg havde ikke til hensigt at tage livet af mig selv.
Tak. Det har været en stor hjælp.
Du bliver ført ind på dit værelse.
Mine herrer... Denne dreng virker helt normal i mine øjne.
Jeg har selv haft fantasier om folde-ud-piger.
Det vil jeg ikke indlægge ham for.
- Høje dommer, hans opførsel... - Lad ham gå.
Mange tak, høje dommer. Som hans læge deler jeg Deres syn.
Jeg ringer senere. Og gudskelov for medicinen.
Hav en dejlig ferie.
Som hospitalets direktør vil jeg føre ordet!
Mit navn er Don Octavio del Flores.
Jeg er verdens største psykiater.
Jeg har kureret over tusind patienter.
Deres ansigter har sat sig spor i mit minde som sommerdage.
Men ingen mere end Don Juan DeMarco.
Så det var naturligt, at vi nu sad sammen -
- i et fly med kursen mod øen Eros.
Det var som Paradis før Syndefaldet.
Alt var muligt.
Hvordan ender vores eventyr?
Hans Doña Ana, hans folde-ud-pige -
- afventede hun i al evighed hans tilbagekomst på stranden -
- som de havde lovet hinanden?
Hvorfor ikke?
Desværre må jeg meddele, at min sidste patient -
- den store elsker Don Juan DeMarco -
- led af en passion for romantik, der var uhelbredelig.
Og endnu værre... meget smitsom!
Oversat af Ellen Mygind Kristensen